BASERET PÅ EN ROMAN AF WILLIAM LANDAY
FORSVAR FOR JACOB
Så du tror, jeg vinder?
Alt andet vil komme bag på mig. Det er dit første mord, ikke?
Er det så åbenlyst?
Nej, du klarer det glimrende. Det er rigtig flot.
Jeg er glad for, at du sætter tid af.
Hold nu op. Jeg har faktisk... taget noter.
Hvis du vil høre dem.
Ja. Meget gerne.
Så...
I din indledning... Du kiggede ikke på tiltalte.
- Gjorde jeg ikke? - Nej.
Og jeg taler ikke om et kort øjekast. Vis nævningene, at du kan se en tiltalt
lige i øjnene og sige: "Skyldig."
Hvis de ser, at du har det mod, får de det også.
Okay. Det er godt.
Hvad ellers?
Du står ret langt væk fra nævningene. Den afstand skal du mindske.
De skal føle, at du er en af dem.
- Du sagde tiltaltes navn fire gange. - Skal jeg ikke gøre det?
I dine øjne har han ikke noget navn. Han er tiltalte.
Hans advokat vil forsøge at menneskeliggøre ham.
- Gør det ikke for let for ham. - En omgang mere?
- Nej, ellers tak. - Jo, helt klart.
Kom nu. Jeg giver.
Tror du virkelig, jeg vinder?
Jacob, jeg ved godt, jeg har sagt det før...
Alle rejser sig.
Giv agt. Alle, der har noget at sige til den agtværdige dommer French,
som er dommer i overretten og agerer på statens vegne,
træd frem nu, og så skal I blive hørt.
Gud bevare staten Massachusetts og denne agtværdige domstol.
Retten er sat. Værsgo at sidde ned.
Sagsnummer 08-44-07. Staten mod Jacob Owen Barber.
Tiltalen er et forhold af overlagt drab.
For tiltalte, Joanna Klein.
For staten, vicestatsadvokat Neal Logiudice.
Er der nogen indledende bemærkninger, før vi går til nævningeeden?
Ja, et par ting, dommer.
Først vil tiltaltes far, Andrew Barber,
gerne deltage i forsvaret af tiltalte.
Med rettens tilladelse vil han være min bisidder i retssagen.
Er det nu smart, frk. Klein?
Det er familiens ønske, dommer.
Udmærket, hr. Barber, De må gerne træde frem. Hvad mere?
Jeg har på forhånd begæret,
at retten undlader at diskutere tiltaltes farfar, William Barber,
som afsoner en livstidsdom for overlagt drab.
Vi mener, at anklagemyndigheden vil prøve at bruge det til at præge nævningene.
Det er vores påstand, at familiens voldelige fortid er yderst relevant.
Min klient har aldrig så meget som mødt...
Jeg er med. Jeg har læst begæringen.
Tiltaltes indvending er noteret og udsat.
Skulle anklagemyndigheden beslutte, at William Barbers fortid er afgørende,
giver han forsvaret besked, og så afgør vi det i en høring.
Ellers skal nævningene ikke høre et ord om det.
Tak, dommer.
Ja, dommer.
Endelig vil forsvaret gerne udvide listen af vidner med to:
Matthew McGrath og Leonard Patz.
- Anklagemyndigheden? - Det er fint med os.
Godt. Lad os få nævningene ind.
Alle rejser sig for nævningene.
Pensioneret buschauffør. Arbejder med børn. Det er godt.
Hende kunne jeg godt lide. Tak, Ellen.
De gloede på mig.
Det vænner du dig til.
Kig så vidt muligt på dommeren. Eller på din far og mig.
De skal kunne lide dig. Ikke nogen grimasser. Okay?
Du klarer det flot.
Det gør I alle sammen.
Tiltalte var nemlig ikke bare en helt almindelig dreng.
Nej, noget gjorde, at han skilte sig ud.
Hans far.
En far, der var den førende vicestatsadvokat.
Topchef lige her i bygningen.
I årevis så tiltalte sin far
føre alle større drabssager i regionen.
Han lyttede til samtaler ved spisebordet. Overhørte telefonopkald, snak om arbejdet.
Man kan endda sige, at drab var familiens beskæftigelse.
Men spørgsmålet er stadig: "Hvorfor?"
Hvorfor...
...skulle en dreng i ottende klasse dræbe en klassekammerat?
Vi har alle sammen gået i skole.
Vi ved godt, at børn kan være lede.
I vil høre vidner fortælle, at offeret i sagen,
Ben Rifkin, drillede tiltalte.
Ikke voldsomme sager, men stadig ledt.
Ben var tåbelig nok til at håne den unge mand,
uvidende om hans skjulte formåen, ja, ligefrem trang, til at dræbe.
Protest.
Taget til følge.
Nævningene skal se bort fra den sidste bemærkning om tiltaltes trang,
da det er spekulation.
Så den 12. april
gik tiltalte ind i skovområdet i Cold Spring Park
med en kniv i lommen og en idé i tankerne.
Var det et overraskelsesangreb, eller blev der vekslet ord?
Måske kaldte Ben ham noget.
Eller måske truede han ham endda.
Vi ved det ikke.
Vi ved kun,
at tiltalte stak Ben Rifkin i brystet tre gange med kniven
og dræbte ham.
Tre...
...regelmæssigt placerede stiksår.
En.
To.
Tre.
Når man ser sådan en enorm tragedie, kan man ikke undgå at blive rasende.
Man vil have, at nogen bøder for det.
Sådan har jeg det også.
Det er helt naturligt.
Men Jacob Barber er uskyldig.
Og det vil jeg gerne gentage, så der ikke opstår nogen misforståelser.
Jacob Barber er helt og aldeles uskyldig.
Når I får en forståelse af, hvad der virkelig skete den dag,
vil I se sagen i det rette lys. En forhastet konklusion.
Fingeraftrykket, for eksempel,
som anklagemyndigheden gjorde et stort nummer ud af.
I vil høre, hvordan det havnede der,
som Jacob også fortalte den betjent, der anholdt ham,
da han blev spurgt om det.
Han så sin klassekammerat ligge på jorden, og han prøvede at hjælpe ham.
Da det gik op for ham, at Ben var død, og da han så blodet, gik han i panik.
Han frygtede, at hvis han fortalte nogen om liget, ville han blive mistænkt.
Det var jo trods alt Ben Rifkin, den dreng, der havde mobbet ham.
Det vidste alle. Hvordan ville det ikke se ud?
Ville Jacob ønske, at han havde været mere modig og fortalt sandheden fra start?
Ja, selvfølgelig.
Det var hans livs største fejltagelse. Det var en frygtelig fejltagelse.
Men han var bare en dreng.
Og så er jeg pokkers ligeglad med, hvordan han bliver retsforfulgt.
Han var en 14-årig dreng.
Og drenge begår fejl.
Men vi er voksne...
...og er blevet pålagt et stort ansvar.
Et barn er dødt.
Ødelæg ikke et andet barns liv for at råde bod på det.
Det er ikke retfærdighed.
Det er bare endnu en tragedie.
Hr. Barber, herovre!
Hr. Barber, har De en kommentar?
Gør plads, tak.
Gør plads.
Hr. Barber, tror De, han er skyldig?
Kom herover.
Det er helt sikkert ham.
Ja, jeg er sikker. En blå Lincoln.
Godt.
Har du nummerpladen, jeg sendte dig?
Okay.
Tak, Duff.
Hvad gik det ud på?
- Lang historie. Jeg fortæller det senere. - Okay. Sørg for, at de får hvilet sig.
- Jeg ringer i aften. - Okay.
Kørekort.
Hvad har jeg gjort?
Lad mig se Deres kørekort.
Jeg har vel ret til at sidde i min egen bil.
Nægter De at fremvise identifikation?
Jeg nægter ikke noget.
Jeg vil vide, hvorfor du generer mig.
Familien afviste at udtale sig, da de forlod retten i dag. Alt tyder på,
at de har tænkt sig at overnatte her i deres hjem i Newton.
Ingen ved, hvad der kommer til at ske i morgen, men indledningen peger mod,
at det kan blive en sag med store følelser.
Alix Wong, Channel 12 News.
HEJ
HVORDAN VAR DIN DAG?
LOL. R DU OK? DET SÅ VILDT UD PÅ TV
GRATIS IS VILLE HJÆLPE
Jeg har lige talt med Duffy.
Det er ikke godt. Lad mig lige tale ud.
Hvad?
Han hedder James O'Leary, fyren i bilen.
Han bliver kaldt fader O'Leary.
Af hvem?
Han er vist en gammel gangster.
Han er tidligere straffet. Han har været en slags gorilla.
Nu kan man hyre ham til mindre opgaver. At tæske eller true nogen og den slags.
Laver du sjov? Hvad vil han os?
Jeg ved det ikke.
Hvad skal vi gøre? Kan de ikke anholde ham? Afhøre ham?
Kun hvis han direkte truer os.
Åh nej.
Duffy sagde, at hun vil holde øje med ham. Det lyder ikke godt,
men det er formentlig bare nogen, der vil skræmme os.
Som om vi ikke er skræmte nok.
Jeg fik hjertebanken, fordi han ikke svarede mig.
Men jeg kunne først se ham rigtigt, da jeg kom tæt på.
Ringede du efter hjælp?
Jeg kan huske, at jeg kravlede baglæns op ad skråningen og ringede 112.
Tak, fr. Gianetto.
Frk. Klein.
Ingen spørgsmål.
Hundeparken, ja.
Hvad var klokken?
Omkring 8.
Det lød som sagt som en drengs stemme.
Han sagde: "Hold op. Det gør ondt."
"Hold op. Det gør ondt."
Kunne du høre, hvilken retning stemmen kom fra?
Vest, tror jeg.
Er det standardprocedure,
at en vicestatsadvokat står i spidsen for en drabsefterforskning?
Ja.
Og hvilken vicestatsadvokat var på sagen den dag?
Protest. Relevans.
Advokaterne træder frem.
Jeg kan ikke se, hvordan hr. Barbers kortvarige engagement i sagen
har noget at gøre med skyldsspørgsmålet.
Nævningene har ret til at vide, at tiltaltes egen far
lagde ud med at have ansvaret for efterforskningen.
Jeg tillader det, men jeg advarer Dem.
Hr. Barber er ikke under anklage her. Husk det.
Ja, det er forstået.
Vidnet skal besvare spørgsmålet.
Andrew Barber havde ansvaret.
Fandt De det mærkeligt, at hr. Barber arbejdede med en sag,
der omhandlede hans søns klassekammerat?
Nej, ikke rigtig.
Og da hans søn blev sigtet for drabet? Gav det grund til bekymring?
Jeg var ikke glad for det.
Har De nogensinde hørt om en anklager,
der var indblandet i efterforskningen af sit eget barn?
- Protest. - Taget til følge.
Vi har forstået det. Lad os komme videre.
Ikke flere spørgsmål.
Frk. Klein.
Kriminalassistent Peterson, De var en af de første på gerningsstedet.
- Blev der fundet et mordvåben den dag? - Nej.
Ud over et enkelt fingeraftryk på offerets trøje
blev der så fundet andre beviser?
Nej.
Og fingeraftrykket blev først identificeret senere, ikke?
Jo, det er korrekt.
Så er det rimeligt at sige, at i efterforskningens start
havde hverken De eller hr. Barber nogen oplagte mistænkte?
Det havde vi ikke.
Var tiltalte den første mistænkte, der kom i søgelyset?
- Nej. Først var vi... - Protest. Relevans?
Afvist.
Vi så nærmere på en mistænkt ved navn Leonard Patz.
Han var straffet for ulovlig omgang med mindreårige og lignende.
En registreret sexkrænker. Var det det, der fik ham i søgelyset?
Og så at han boede tæt på parken.
Ikke bare det. Man vidste også, at han gik gennem parken de fleste morgener, ikke?
Protest. Ledende spørgsmål.
Afvist.
Jo. Han erkendte faktisk at have været i parken den morgen.
Ikke flere spørgsmål. Tak.
Hvis idé var det at efterforske Leonard Patz nærmere?
Andy Barber henledte min opmærksomhed på ham.
Andy Barber. Aha.
Og hr. Patz blev renset for mistanke,
da hr. Barbers søn blev sigtet for forbrydelsen.
- Ja. - Ikke flere spørgsmål.
- Vi vil gerne udspørge vidnet igen. - Værsgo.
Hr. Logiudice spurgte, om De havde renset Leonard Patz for mistanke.
Var De sikker på, at han var uskyldig?
Sikker? Nej.
Var De enig i hr. Barbers beslutning om at efterforske Leonard Patz?
Ja. Absolut.
Hvad med Andy Barbers andre beslutninger? Gav de grund til bekymring?
Ikke så vidt jeg husker. Han er deres bedste mand.
Eller det var han i hvert fald.
Tak for det. Ikke flere spørgsmål.
Er anklagemyndigheden klar med sit næste vidne?
Ja, dommer.
Lysstrålen brydes i hver åbning
og skaber et mønster af lyse og mørke striber på den anden side.
Hvorfor? Fordi lys ikke består af partikler, men...
- Bølger? - Lige præcis.
Det er gennemskæringen af bølgerne, der skaber mønstrene.
Nogle fysikere satte sig for at finde ud af, hvad det gik ud på,
ved at opstille et apparat, der lod dem se,
nøjagtig hvilken åbning hver elektron passerede igennem.
Men da de forsøgte at observere det,
holdt elektronerne op med at opføre sig som bølger og blev som partikler igen.
Hvad? Det er umuligt.
- Du kan google det. - Jeg kommer lige straks.
Som jeg siger til min kone, er det ligesom mig og Celtics. Når jeg tænder, taber de.
Hvad har jeg sagt om at ringe hertil?
Jeg vil bare høre, hvordan det går.
- Hvad? - Hvad mener du? Retssagen.
Han er mit barnebarn. Jeg har ret til at vide det.
Nu skal du høre godt efter.
Du har ikke ret til en skid. Okay?
Måske har jeg ret til at ringe tilbage til en af alle journalisterne.
Gør, hvad du vil.
Hold nu op. Jeg vil bare høre, hvad du tænker. Hvad er jeres strategi?
Jeg følger med i nyhederne dagen lang. Jeg tror, han har en chance.
Men I skal gribe det fornuftigt an.
Er det rigtigt? Jeg vidste ikke, at man kunne blive jurist i fængslet.
Meget morsomt. Tror du, at spjældet er pissenemt?
Lad mig fortælle dig noget.
Det er fandeme ikke et sted for en dreng som Jacob.
Et af vidnerne i dag, panseren,
talte om ham der Patz.
Og hvad så?
Tror du, han gjorde det?
- Tror du? - Ja.
Er du sikker?
Jeg må smutte nu.
Fyren er børnemishandler, ikke?
På en måde.
Hvordan fanden kan man "på en måde" være børnemishandler?
På samme måde som du var morder, inden du rent faktisk myrdede en.
Hvorfor leder du det over på mig?
Kan du ikke glemme, hvad fanden jeg er,
og koncentrere dig om mit barnebarn?
Du skal ikke ringe igen.
Jeg mener det. Sørg for, at han ikke kommer herind!
Hører du?
Jeg har tilbragt hele mit liv i det her hul.
Jeg vil ikke bare se til, mens mit barnebarns liv...
Dit røv...
Nu kvajede du dig, din svans.
- Er Joanna gået? - Ja.
Hvem var det?
Det var... kreditkortselskabet, der skulle bekræfte nogle betalinger.
Joanna virkede... optimistisk.
Det tror jeg også, hun har grund til at være.
Det var mærkeligt, at der var så mange mennesker i den kulde.
- Hej. - Øjeblik.
Jeg hænger bare de her på din dør.
Okay. Tak.
Hvem taler du med?
Sarah.
- Okay. Hils hende. - Okay.
Undskyld.
Der kom en dame ind med sine børn.
De larmede og var vildt irriterende.
Jeg tænkte bare: "Hold da op. Ti nu stille." Men...
Hvor længe har De arbejdet som kriminaltekniker?
I 11 år. Næsten 12.
Frk. Carlson, kan De beskrive blodsporene som bevismateriale?
Der var nogle små blodstænk på højst et par centimeter i diameter.
I går hævdede forsvaret, at der burde have været blod på morderens tøj
efter sådan et knivstikkeri.
- Har De en mening om det? - Ja.
Det er ikke nødvendigvis rigtigt, da blodet ikke skød kraftigt ud.
Gerningsmanden kan også have stået bag offeret
og dermed været uden for sprøjtets eller stænkets bane.
Hvad kan De sige os om mordvåbenet?
Vi ledte efter en kniv med et 10-15 cm langt savtakket blad.
Aha.
En kniv som den her?
Protest.
- Anklagemyndigheden fører som bevis... - Protest!
Nævningene skal snart hørt vidneudsagn fra tiltaltes bedsteven,
som bekræfter, at tiltalte ejede en kniv som den her.
En Schnell Tactical.
Det er et billigt trick.
Anklagemyndigheden har ikke kunnet knytte sådan en kniv til tiltalte,
og det er uansvarligt at vifte med den her. Det pisker en stemning op.
Jeg er enig. Protesten taget til følge. Læg kniven væk, hr. Logiudice.
I så fald har jeg ikke flere spørgsmål.
- Forsvarets spørgsmål. - Naturligvis.
Frk. Carlson, før talte vi om blod.
Blev der fundet nogen blodspor på tiltalte?
- Nej. - Dna-beviser? Hår? Fibre?
Nej, kun fingeraftrykket.
- Må jeg komme med en hypotese? - Okay.
Lad os antage, at tiltalte, Jacob, var på vej til skole...
...og kom forbi offeret, der lå på jorden.
Vi antager, at Jacob løftede offeret i kraven for at se, om han var okay.
Kunne det føre til et fingeraftryk svarende til det, I fandt?
Ja, det er muligt.
Den kniv, anklagemyndigheden ville føre som bevis,
har De set den før?
Protest. Relevans.
Afvist. De åbnede selv for det.
Ja, vicestatsadvokatens kontor bad mig fastslå,
om den specifikke model af kniv svarede til offerets sår.
Og jeg går ud fra, at man gav Dem andre modeller at sammenligne med?
Nej.
Nej?
Bad man Dem i det mindste om at sige, hvor mange andre knive der ville svare til?
Nej.
Hvor mange vil De tro?
Det ved jeg ikke. Det ville være ren spekulation.
Tusind?
Et stort antal.
Cirka 700? 500?
Et sted... i den størrelsesorden.
Med andre ord er chancen for, at det skulle være lige den kniv
én til 500. Er det korrekt?
Protest. Det er spekulativt.
Taget til følge.
Ikke flere spørgsmål.
Det går ad helvede til.
Han går fri. Kan du ikke se det?
Han slipper godt fra at dræbe vores søn på grund af den kraftidiot og hans gøgl.
Jeg kan ikke bære det.
Det kan jeg heller ikke.
Dan.
MØDELOKALE
Jeg fatter ikke, at han ikke kunne se, at det var et selvmål.
Han er overmodig.
- Er du okay? - Ja.
En af dem smilede.
En af nævningene. Ham med fipskægget.
Smilede han? Er det rigtigt?
Ja, da hun indrømmede, at chancen var én til 500, smilede han.
Er der noget galt?
Nej, det er ikke noget.
Vi tales ved.
De og hr. Barber har arbejdet sammen på mange sager, ikke sandt?
- Jo, vi har været kolleger længe. - Vil De beskrive ham som omhyggelig?
Mere end det. Han gav aldrig op.
Kunne man også se det, da De skulle trænge gennem skolens bureaukrati?
Han mente ikke, at klassekammeraterne var så vigtige. Vi havde afhørt Bens venner.
Kom der noget brugbart ud af det, da I fik afhørt resten af eleverne?
Ikke meget i første omgang,
men vi fulgte op på nogle ting og fandt ud af, at offeret og tiltalte var uvenner.
Hvilket ville sige, at Ben havde mobbet tiltalte.
Ja, gennem længere tid.
Var det så der, tiltalte begyndte at blive anset som mistænkt?
Ja.
Selvom hans far stadig stod for efterforskningen?
Dele af efterforskningen måtte udføres uden hr. Barbers vidende.
Hvad afslørede det?
At tiltalte angiveligt havde en kniv, der matchede sårene,
at han havde tilstrækkeligt motiv,
og at han havde mulighed for at begå drabet, da han var tæt på gerningsstedet.
- Anholdt I ham så? - Først da vi fik svar på fingeraftrykket.
Vi fik en kendelse og ransagede huset for at finde kniven, hvilket ikke lykkedes.
Konfiskerede I tiltaltes computer?
Ja, men vi fandt ikke noget direkte belastende.
Kender De til et program, der hedder Disk Scraper?
Ja. Det er et program, der kan slette filer fra en harddisk.
Var det program på tiltaltes laptop?
Ja.
Kan der have været belastende beviser på den laptop, som tiltalte så fjernede?
Protest. Det er spekulativt.
Taget til følge.
Hvad med porno?
- Protest. Relevans. - Taget til følge.
Lad mig være mere specifik.
Fandt man noget porno med voldelige elementer på tiltaltes laptop?
- Jeg mener, at al porno er voldelig. - Naturligvis.
Jeg taler om billeder, der decideret forherliger tvang eller tortur?
Protest. Relevans.
Afvist. Vidnet skal svare.
Ja, noget.
Ikke flere spørgsmål.
Jeg går ud fra, at De har udført utallige ransagninger
- i løbet af Deres karriere. - Ja.
- De har konfiskeret mange laptops. - Ja.
Har De nogensinde fundet en, der ikke var noget porno på?
Det tror jeg ikke.
Er det rigtigt, at De var den første,
der udpegede Leonard Patz som mulig mistænkt, og ikke hr. Barber?
Ja, jeg nævnte Patz for Andy,
og vi var enige om, at han var værd at kigge på.
Et sidste spørgsmål.
Var der noget tidspunkt i efterforskningen,
hvor Andy Barbers adfærd antydede, at han mistænkte sin egen søn?
Nej, ikke det fjerneste.
Ikke flere spørgsmål.
Hr. Logiudice, har De mere?
Kriminalassistent...
...har De nogensinde oplevet hr. Barber være voldelig?
- Nej. - Er De sikker?
De har aldrig set ham tage fat i nogen og skubbe dem ind i en væg?
Protest. Relevans.
Afvist.
Én gang. Dem.
Efter at De havde provokeret ham med, at hans far sad inde for...
Sad inde for drab?
- Protest! - Taget til følge.
Advokaterne træder frem.
Jeg er dybt rystet. Vi talte om det her inden.
Det var forsvaret, der bragte det på bane,
om tiltaltes far havde grund til at mistænke sin søn.
- Det prøver jeg bare at argumentere for. - Vorherre bevares.
Forsvaret anmoder retten om at afvise sagen.
- Hold nu op. - Han fik et direkte påbud.
De er ude på ekstremt tynd is, hr. Logiudice. Er De med?
Nu runder De af med vidnet,
og hvis jeg fra nu af hører så meget som en hvisken om tiltaltes farfar,
bliver sagen afvist. Er De med?
Ja, dommer.
Mine damer og herrer,
man siger, at når man først har ringet med klokken, kan man ikke gøre det om,
men jeg vil alligevel insistere på, at De gør netop det efter det sidste spørgsmål.
Det må have været ren tortur for dig
at sidde på sidelinjen.
Jeg havde ikke noget valg.
Så du stolede på frk. Klein?
Ja.
På fjerdedagen af retssagen indkaldte anklagemyndigheden sit sidste vidne.
Derek Yoo.
Følte du, at frk. Klein var tilpas forberedt på Derek Yoos vidneudsagn?
Ja, så godt hun nu kunne.
Ville hun undergrave hans troværdighed?
Han havde rimeligt motiv. Det havde nævningene ret til at vide.
Hvad med dig og Laurie?
Hvad med os?
Var I forberedt?
Vi har et problem.
Matt McGrath. Jeg kan ikke finde ham.
Hvad?
Ellen har ringet til hans mobil hele ugen. I morges fik hun endelig fat på hans mor.
Hun sagde, at Matt gik sin vej efter et skænderi mellem dem for tre dage siden.
Hans kæreste har lige delt et opslag fra Florida,
og moren tror, han er dernede sammen med hende.
Hvad skal vi gøre? Han skal vidne i morgen.
Bare rolig. Vi skal nok løse det.
Alle rejser sig!
Jeg sagde: "Det er den vej, du går til skole. Så du noget?"
Jake sagde nej.
Han sagde ikke noget om at have set Ben på jorden eller at have prøve at hjælpe ham?
Nej. Og så fyrede han en joke af.
Noget i stil med: "Det kunne ikke være sket for en flinkere fyr."
Og det var altså få timer efter at have hørt, at Ben var blevet dræbt?
Ja, det var det vel. Vi spillede computer hjemme hos Jake.
Hvad mente du med, at Ben plejede at være efter Jake?
Ben var altid ret led mod Jake. Han kaldte ham "bøsserøv".
Som øgenavn.
Han spurgte Jake om, hvordan bøsser dyrker sex,
men foran alle andre for at latterliggøre ham.
Hvis han gik forbi Jake på gangen, lod han, som om han slog ham. Den slags.
Og alt det mobberi gik Jacob på.
- Ja, selvfølgelig. - Gjorde det ham vred?
Ikke foran Ben, men...
...over for sine venner talte han om, at han hadede Ben.
Jeg forstod det godt. Ben var også en nar over for mig af og til.
Hvornår efter drabet
begyndte du at overveje din ven Jacobs rolle i det?
Protest. Ledende spørgsmål.
Afvist.
Svar bare, unge mand.
Det var nok tre dage efter.
Var der noget andet end hans temperament, der gjorde dig mistænksom?
Ja. Kniven.
Jake havde en ret vild militærkniv, han havde købt i byen.
- Han tog den også med i skole. - For at blære sig med den?
Ikke rigtig. Han viste den til mig og vores ven Dylan...
...men det var mere, fordi han godt kunne lide at gå rundt med den.
Sådan... som en hemmelighed, kun han kendte.
Aha. Så mobberiet og kniven...
Men du kendte til de ting,
og alligevel mistænkte du ikke straks Jacob?
Det ved jeg ikke. Måske gjorde jeg inderst inde.
Men ikke før jeg læste det, han skrev på nettet.
På nettet?
Jake var vild med en syg side, der hedder The Cut Up Room.
Med "syg side" går jeg ud fra, at du mener pornografisk.
Ja, men den handler ikke så meget om sex.
Det er mere vold. Meget udpenslet vold.
Er der historier på siden?
Ja, folk lægger alt muligt ud. Billeder, videoer, historier.
Ved du, om Jacob lagde nogen historier ud?
Ja, det gjorde han.
Han kaldte dem Job-historier.
Job-historier?
Ja, som i hans initialer. J-O-B?
Det var hans profilnavn derinde.
- Hvad ved du om det her? - Ikke nok. Du må stoppe det.
Lagde Job en historie ud om drabet på Ben Rifkin?
Ja.
Anklagemyndigheden fører som bevis...
Protest.
Må vi træde frem?
Fald til ro.
Vi beder om at få lov til at træde frem.
Det er et bagholdsangreb. Det er ikke blevet fremført tidligere.
Det er tiltaltes egen historie.
Har han holdt den skjult for sin advokat, er det ikke vores skyld.
Hvad går det ud på, Jacob?
Jacob?
Jeg må konferere med min klient.
Værsgo.
Jeg må bede om tålmodighed,
mens forsvaret får et øjeblik til at konferere med sin klient.
Han tillader det, medmindre vi hævder, at Jacob ikke har skrevet den historie.
- Så er det planen. - De ved, han har skrevet den.
De har en ip-adresse.
Jacob.
Hvis vi modsætter os, vil de fokusere endnu mere på det.
Hvor slemt er det?
"Jason stod på stien, mens Brent fortsatte hen mod ham med et smørret grin.
Havde Brent kendt den sande Jason, ville han have været skidebange.
'Du skal ikke tirre mig, ' advarede Jason ham. 'Jeg mener det.'
Men Brent grinede bare og vred armen om på ham som så mange gange før.
'Hold op. Det gør ondt, ' sagde Jason. Men så ondt gjorde det nu ikke.
Det skulle Brent bare tro, så han ville give slip.
Brent grinede igen. Hans sædvanlige falske latter.
Jasons hånd søgte ned i trøjens lomme.
Der var den, hans trofaste ven.
Han lod fingrene gribe om skæftet og mærkede kraften strømme gennem armen
og helt op i skulderen.
Nu var der ingen vej tilbage.
Parken syntes også at vide det.
Han kunne høre vinden i træernes blade, fuglenes kvidren.
Brent så kniven komme mod sig, men han kunne kun nå at stirre.
Den gled ind så let, at Jason troede, han stak huller i luften. Det kom bag på ham.
Han stak to gange mere og tvang sin hjerne til at huske følelsen til senere.
Brent faldt bagover og trillede hele vejen ned ad skråningen.
Jason burde komme væk, men han kunne ikke styre det.
Han gik ned til Brent for at sikre sig, at han var død.
Lugten af blod gjorde ham svimmel.
Han fandt en lille å i nærheden og skyllede kniven og sin hånd.
Han kunne se sig spejlet i vandet, men hans ansigt så anderledes ud nu.
'Det er vores hemmelighed, ' sagde det til ham.
Slut."
Og den historie blev lagt ud tre dage efter fundet af Ben Rifkins lig?
Ja.
Ikke flere spørgsmål.
Frk. Klein?
Nej.
Nej, vi var ikke forberedt.
En overraskende udvikling sendte chokbølger gennem retten i dag,
da en af Jacob Barbers klassekammeraters vidneudsagn
gav anklagemyndigheden nogle ekstremt belastende beviser.
Nævningenes reaktion var mildest talt åbenlys.
Det var bare en historie.
Jeg vidste ikke, det ville betyde noget.
Gjorde du det?
Bare sig det. Dræbte du ham?
Nej.
Jeg kan bede dommeren om at tvinge Matt McGrath til at møde op.
Det går han ikke med til. Ikke et sekundært vidne nede i Florida.
Vi har intet valg. Vi må gå benhårdt efter Patz.
Ja, han blev indkaldt i morges.
Jeg indkalder ham som modpartens vidne, og så må vi se.
Vi må køre alt i stilling. Både over for Patz og Derek.
Er vi ikke færdige med Derek?
Du gjorde dit bedste.
Du blev distraheret.
Det blev alle.
Vi må have Patz i baghånden. Lad os gå hårdere til Derek og indkalde Sarah.
Andy, det har vi talt om.
Det var før. Vi må bruge Sarah til at understrege Dereks besættelse.
Hun skal i retten og gentage hans ord.
Du har ret. Det kan virke stærkt.
- Vis nævningene selfien igen. - Nej.
Hun skal ikke rodes ind i det. Det er min retssag. Jeg siger nej.
Du har ikke mere at skulle have sagt.
Ikke efter i dag.
Jeg går i gang i morgen tidlig.
EN GÅTUR I SKOVEN AF JOB SKREVET 16. APRIL, KL. 01.43
JASON HAVDE IKKE NOGET IMOD AT GÅ TIL SKOLE. DET HAVDE HAN GJORT SIDEN SJETTE.
HOLD DA KÆFT EN HISTORIE. JB GJORDE DET!!!
JEG FÅR KVALME AF AT LÆSE DET. JEG VILLE IKKE TRO DET, MEN...
JEG SAGDE DET JO. FUCK JER, FORDI I IKKE TROEDE PÅ MIG.
HEJ
ER DU DER?
FACETIME IKKE TILGÆNGELIG
Du har ikke sagt et ord hele aftenen.
Vidste du det?
Det om historien?
Nej.
Sig sandheden.
- Det gør jeg også. - Sandheden. Jeg må kende den.
Laurie, jeg sværger, at jeg siger sandheden.
Hvad med hjemmesiden? The Cut Up Room?
- Jeg vidste jo, at du ville blive... - Lad være.
Med hvad?
At bortforklare det, som du gør med alt andet. Undskylder det.
Jeg vidste, det ville gøre dig ked af det. Du troede allerede, at Jacob var skyldig.
Ikke mere.
Hvad sagde du?
Jeg tror ikke på ham.
Ikke efter det, jeg hørte i dag.
- Så du vil lade den ene ting ændre... - Det er altid én ting.
Kan du ikke se det?
Vi er også skyldige. Hvis vi beskytter ham, er vi lige så skyldige.
Dæmp dig. Han er lige deroppe.
Jeg påstår ikke, at jeg ved, hvad vi skal gøre.
Men jeg ved, hvad jeg hørte, og hvad det betyder.
Laurie, jeg beder dig.
En opdigtet historie må ikke få dig til at ændre opfattelse.
- Det er ikke en historie. - Jo, det er!
Det var en dreng, der mobbede ham. Han har sikkert tit fantaseret om at skade ham.
Han lod sin fantasi få frit løb og skrev det ned.
Måske...
Måske gav den fantasi ham en syg nydelse.
Er det forfærdeligt? Ja.
Det er skrækkeligt, og det var forkert og dumt,
men det var en historie.
Joanna læste den igennem.
Der var ingen detaljer, der ikke allerede havde været fremme.
- Han fantaserede. - Han tilstod.
At kalde det noget andet er advokatspin, og det ved du godt.
Hvad, hvis du vidste det?
Hvis du inderst inde vidste, at vores søn havde gjort det utilgivelige?
Taget et andet barns liv? Ville det ændre noget?
- Jeg ville stadig elske ham. - Det ville jeg også.
Uanset hvad vil jeg elske ham.
Jeg ville så gerne holde om ham og sige, at alting bliver godt igen.
Jeg kan ikke længere have, at vi bilder hinanden ind, at han ikke gjorde det.
Han har ikke gjort det.
- Det ved jeg. - Nej, du gør ej.
Ingen kan holde fast i sådan en løgn.
Selvfølgelig kan han det. Det burde du af alle vide.
Ja.
Ja, selvfølgelig.
Han har lært det af mig.
Måske har han lært det af os begge to.
Hvad vil du have, jeg skal sige, Laurie? Du har ret.
Vores ægteskab er en løgn.
Hele vores fucking familie er baseret på et eventyr, men bygger ikke på noget.
Og vores søn er morder.
Er det det, du vil høre?
Nej.
Men det betyder ikke, at det ikke passer.
Hej.
VIDNEINDKALDELSE
ANKLAGEMYNDIGHEDEN I MASSACHUSETTS SAGSØGER
JACOB BARBER TILTALT
KÆRE
KÆRE HR + FR. RIFKIN
JEG HAR SET JER I NYHEDERNE
JEG DRÆBTE BEN.
Tekster af: Eskil Hein